Йосташ Дешан
Балада

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Да се издигне всеки се стреми,

желае мощ, имущество и слава;

но да владееш хора и земи

и почести светът да ти отдава,

това е чест, която уморява.

Затуй отбягвам всякаква интрига,

животът нека ден за ден минава,

да нямам ядове — това ми стига.

А хората си пакостят сами,

един богатство чуждо пожелава

(съседски огън по-добре дими)

и до убийства стигнал би тогава,

а друг — лъжец или ласкател става,

догдето трети с подлост се издига…

А всяка ценност пушек представлява,

да нямам ядове — това ми стига.

Смъртта кого ли няма да сломи?

Природата пощада не познава,

с отрови, копия или ками

накрая всяка страст се прекратява.

Защо е нужна пламенност такава,

когато всеки смърт накрай постига?

Богатият душата си продава.

Да нямам ядове — това ми стига.

Владетелю, в света е тъй: ръми,

а после грее — всичко приеми

без гняв, като безгрижна чучулига!

Не съм завистник, алчността не ми

внушава „Чуждия имот вземи!“,

да нямам ядове — това ми стига.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.